Me kaadamme hallituksen yhdellä sanalla.
Haluan sen joka lehden kanteen. Jokaiseen muuriin.
Kauppojen ikkunoihin. Joka mies, nainen ja lapsi tietää -
hallituksen valehtelevan. Forestier etsii jotain.
Mitä sanoitte? Kutsuitte minua Forestieriksi.
Vanha tapa, älkää pahastuko. Sen virheen tekee helposti.
Mitä tarkoitatte? - Täytyy tutkia joukkojen liikkumista.
Logistiikkaa. - Laroche voi auttaa siinä.
Tunnen pari upseeria, jotka kannattavat asiaamme.
Voitte puhua... Laroche kertoo, mitä pitää kirjoittaa.
Katso vientiä Algeriaan.
Miksi olemme siirtyneet satojen viljatonnien kuljettamisesta...
Katso, tuhansia tonneja menee tänne. Miksi?
En tiedä. Sillä ruokitaan...
Kokonainen armeija.
Ruokitaan armeija.
Niinhän se on! Me keksimme sen!
Kuka toimittaa viljan? Se on tässä tärkeintä.
Georges, minun pitää tehdä töitä.
Etevä vaimoni.
Hyvä on.
Mado...
Hidasta vähän, Madeleine.
Mado!
Katso. He aikovat hyökätä.
"La Vie Francaise" on löytänyt todisteet.
Ai niin, nythän on tiistai.
Kreivi de Vaudrec tulee kai pian.
Kiistattomat todisteet hallituksen aikeista Marokossa.
Emme ole koskaan puhuneet siitä. Kreivi de Vaudrecista.
Hän saapuu kutsumatta ja tuntee kaikki palvelijat minua paremmin.
Kauppatilastojen ankeuteen piilotettuna...
Mikä hän on sinulle? - Sieltä ei kukaan etsisi.
Mitä hän on sinulle?
Haluatko olla mies, joka kaatoi hallituksen?
Vai haluatko olla typerys?
Odotamme vain Larochea.
Tässä on tyttäreni Suzanne. - Olette niin sievä.
Ja toinen Bel Amille. Äiti kutsuu teitä niin.
Toisinaan. Toivottavasti ette pahastu.
Kutsukaa häntä miksi haluatte.
Ulkoasiainministerimme!
Kiitos, hyvät ystävät. Erinomaiset ja ahkerat ystäväni.
Minulla on valitettavasti huonoja uutisia.
Työmme on vasta alkanut.
Edessämme on suuri tehtävä.
Seuraavaksi meidän täytyy käydä opposition kimppuun.
Siitä seuraa kamppailuja ja ristiriitoja.
Mutta niitä ei käydä Marokon hiekalla, vaan istuntosalissa.
Ensimmäinen tehtäväni on kutsua kenraali Boutin pois Algeriasta.
Tässä hallituksessa ei ole sotaministeriä.
Kuunnelkaa, ystävät! Ranskan kansa...
Ei tarvitse kysyä kuulumisiasi. Olen iloinen puolestasi.
Entä Laurine? - Hän ei ole antanut sinulle anteeksi.
Hän kutsuu sinua monsieur Forestieriksi. Hän on niin nuori.
Entä sinä? - Solmit hyvän avioliiton.
Kaikkien on pakko tehdä niin.
Kaipaan sinua. Lemmenpesämme on kylmä ilman sinua.
Piditkö sinä sen?
Olen optimisti.
Marokko on turvassa!
Tulkaa, pelataan korttia. Istukaa alas.
Minun poikani voi jakaa kortit.
Täytyy varoittaa, että olen voittanut viime aikoina.
Olen kuningastakin mahtavampi.
En vain niin rikas.
En ainakaan vielä.
Aamun aikana tyhjensin edustajainhuoneen -
ja täytin sen valitsemillani miehillä.
Lehdessä olevien sanojen avulla.
Nehän eivät ole teidän sanojanne.
Vai ovatko?
Mitä avioelämään kuuluu?
Miten tulette toimeen Vaudrecin kanssa?
Hän käy melko usein.
Minusta se on vain reilua. Hänhän omistaa asunnon.
Duroy?
Hän järjesti asunnon naitettuaan Madeleinen Forestierille.
Järjestikö hän avioliiton?
Hän esitteli heidät toisilleen ja maksoi myötäjäiset -
joten niin kai se on.
Vaudrec on kuin isä hänelle.
Ehkäpä.
Menkää nauttimaan juhlista. Naiset haluavat varmasti tanssia.
Bel Ami.
Mikä teidät toi tänne?
Yllättikö sade teidät?
Ei, en tullut tänne sattumalta.
Ei ollut tarkoitus pelästyttää.
En odota tai pyydä mitään.
En edes tiedä, mitä minä teen.
Pyydän anteeksi, jos loukkasin teitä.
Ei toki.
Ette te loukannut minua.
Mutta ei puhuta siitä enää.
Lähdenkö minä?
Jäänkö tänne?
Onko minulla mitään toivoa?
Yritätte vietellä minut kirkossa.
Minulla ei ole koskaan... Ollut rakastajaa.
Katso minuun.
Sanooko miehesi, miten kaunis sinä olet?
Virginie... Virginie.
Georges.
Kenen käsivarret nämä ovat? - Ne ovat minun.
Entä huulet? - Virginie...
Kenen huulet? - Ne ovat minun huuleni.
Tule nyt. Pukeudu.
Milloin tapaamme taas? - Ole kiltti ja lähde.
Rakas Georges, kerro milloin me tapaamme.
Huomenna. - Huomennako?
Kyllä, huomenna. - Vai niin.
Georges? Georges?
Georges?
Georges... Madeleine ihmettelee, missä sinä olet.
Madeleine?
Missä vaimoni on? - Hän on kreivi de Vaudrecin luona.
Mitä?
Kreivi kuoli tänä aamuna.
Kutsuin teidät tänne kuulemaan kreivi de Vaudrecin testamentin.
Kreivi määräsi teidät perimään koko omaisuutensa.
Sen arvo on 1080015 frangia.
Ja 29 centimeä.
On vain yksi hankaluus, liittyen perinnön luonteeseen.
Perinnön luonteeseen?
Suokaa anteeksi.
On epätavallista jättää perintö naimisissa olevalle naiselle.
Yleensä se jätettäisiin aviomiehelle.
Mistä se johtuu?
Jotta vältettäisiin kaikenlaiset vihjailut... Suokaa anteeksi.
Suhteen sopimattomuudesta.
Mitä hän oli sinulle?
Mitä se typerä piru oikein ajatteli?
Hänen olisi pitänyt jättää se minulle.
Se olisi ollut paljon parempi sinulle.
Hän tiesi, mitä ajateltaisiin. Se saattaa sinut huonoon valoon.
Ellei sitten se ollut viatonta, isällinen ele.
Hän oli kuin isä sinulle. Holhooja.
En voi sallia sitä. Minun on suojeltava mainettani.
En halua miljoonaa frangia.
Ei hätäillä sentään. Pääsemme varmaan jonkinlaiseen...
Testamentti on kaikkien nähtävillä.
Voin saada perinnön vain kieltämällä sen.
Mutta jos aviomiehenäsi otan sen vastaan -
kuka voisi kyseenalaistaa sen?
Todellakin...
Kieltäytyminen on häpeän myöntämistä.
Sen sijaan perinnön vastaanottaminen kieltää sen.
Hyvä.
Ehkä ukko ei ollutkaan niin typerä.
Älä puhu hänestä.
Mitä hän oli sinulle?
Kerro minulle.
Ansaitsen saada vastauksen.
Hän on se mies, jonka menetin.
Mies, jota minä suren.
Halusit sen olevan jotain vähäpätöistä -
jotain alhaista ja halveksittavaa.
Hän oli minun ystäväni.
Minun isäni.
Ja rakastajani.
Sinä rakastit häntä.
Miten minä voin elää?
Et ole käynyt tapaamassa minua.
Olen odottanut koko viikon sanaa sinulta.
Georges, kaunis poikani... - Älä kutsu minua siten.
Ne eivät ole sinulle. - Tapaat jonkun toisen.
Ota minut mukaan, haluan puhua.
Vain tunnin ajan. - Muista kuka olet!
Et olisi saanut vietellä minua.
Sinun olisi pitänyt antaa minun olla uskollinen vaimo.
Anna minun tulla mukaan tunniksi. Minulla on tärkeää asiaa.
Siitä on hyötyä sinulle. Se liittyy mieheeni.
Suostuisit nyt.
Jos aiot itkeä, sinun pitää lähteä.
Ole kiltti, Georges.
Rakas Georges, kaunis poikani.
Olen ollut niin nokkela ja hienovarainen.
Esitin kaikki oikeat kysymykset.
Kuuntelin tarkkaan. - Mene jo asiaan!
Mitä?
Uusi hallituksemme aikoo vallata Marokon.
Virginie, uusi hallitus tuli valtaan -
minun avullani sillä ehdolla, että he eivät tee niin.
Siitähän tässä juuri on kyse. Etkö ymmärrä sitä?
Kukaan ei odota sitä. Mieheni ja Laroche ovat suunnitelleet sitä.
Ensimmäiset joukot lähtevät illalla. - Illallako?
He olisivat kertoneet minulle. - He eivät luota sinuun.
Olet liian impulsiivinen ja ahne, et ole tottunut rahaan.
He pelkäävät, että sinä petät heidät.
Minäkö olen liian ahne? - He eivät tunne sinua kuten minä.
He ovat lunastaneet koko Marokon lainan.
Ja jokaisen kuparikaivoksen Marokossa.
Kumpikin saa siitä 70 miljoonaa.
70 miljoonaa? - Hän käyttää rahoja jo nyt.
Hän ostaa Palais Saint-Honorén.
Ja minä häpäisin itseni pikkusumman takia.
Etkö ole ylpeä minusta? Etkö rakasta minua?
Eikö ollutkin hyvä, että sain sen selville?
Ostin osakkeita sinullekin.
Saat niistä ainakin 70000.
En halua sinun lanttejasi! Ne eivät ole hintansa arvoiset!
Inhotat minua! - Minä rakastan sinua.
En kaipaa rakkauttasi. En ole rakastanut sinua.
Hajusi kuvottaa minua.
Haiset häneltä. Saastaiselta mieheltäsi!
Nauroin aina kun lähetin sinut hänen luokseen hikeni ihollasi!
Mutta minua tässä kusetettiin! Minua!
Ulos minun talostani. - Kuuntele heitä.
Ulos täältä! - Kuuntele mitä sanottavaa heillä on.
Minä tuhoan teidät.
Tuo ei ole sinulle eduksi. Tästä voi yhä ansaita rahaa.
Luulet että ryöväsin sinut, mutta en vastaa sinusta.
Mahdollisuus oli kaikkien nähtävillä.
Senkin...
Olit häpeäksi Charlesille.
Epäonnistunut sotilas, tuskin edes lukutaitoinen.
Hän sanoi, ettei sinusta olisi mihinkään.
Hän näyttää olleen oikeassa.
Et valinnut puolisoa viisaasti. Sinua tullaan kaipaamaan.
Sinä tiesit.
Älä ole naurettava. Miten olisin voinut tietää?
Olen nainen. Minua ei kutsuta korttipeliin.
Kuka se oli tänään? Clotilde?
Vai Virginie? Vai molemmat?
Entä eilen? Senkin typerä, typerä mies.
Täydellinen esimerkki miehestä.
Luovutin taitoni ja älykkyyteni sinulle.
Minun näkemykseni!
Minulla ei ollut käsitystäkään sinun tyhjyydestäsi.
Ei mitään. Siellä ei ole mitään.
Pelkästään raivoa. Kuin mykällä eläimellä.
Sehän sinä olet. Eläin.
Luulin voivani opettaa sinua. Olisi pitänytkin kouluttaa sinua!
Suokaa anteeksi.
Pidin aina julkeudestanne. - Ei minun tarvitse hävetä.
En ole mikään rikollinen. Ette heitä minua ulos täältä.
Juokaa samppanjaa ja tanssikaa vaimoni kanssa.
Teidän vaimonne onkin jo varattu.
Georges... Georges?
Mikä hölmö olenkaan ollut.
Miksi palaat luokseni?
En tiedä.
Ehkä siksi, ettet koskaan odota sitä.
Anteeksi että loukkasin sinua. Haluan sanoa sen.
En ole ennen nähnyt tuollaisia ääliöitä.
Kaikki aatelisia vararikossa.
He ovat täällä Suzannen ja 30 miljoonan frangin takia.
Avatkaa ovi tai murramme sen!
Kuka siellä? - Poliisi.
Madame Madeleine du Roy de Cantel, Georges du Roy de Cantelin vaimo?
Niin?
Madame du Roy de Cantel, tämä ei ole teidän kotinne -
ja olette monsieur Francois Larochen seurassa.
Myönnättekö että hän on rakastajanne? - Kyllä.
Sitten teitä syytetään aviorikoksesta.
Haluatteko sanoa jotain? - En.
Jätetään hänet rauhaan. Meidän asiamme on hoidettu.
Mitä minun pitäisi tehdä? Lähdenkö?
Ei, jääkää toki. Hoitakaa asia loppuun.
Asianajajani ottaa yhteyttä.
Hyvästi, Georges. - Hyvästi.
En ollut päästä pois. He huusivat ja kirkuivat.
Äiti ei lakannut itkemästä kuin mielipuoli.
Kunpa näkisin heidän ilmeensä kun he huomaavat lähtöni.
Tarvitsemme kaksi huonetta.
Hyvää yötä, Suzanne. - Mutta...
Haluan hyvänyönsuukon.
Mene nyt nukkumaan. - Mutta...
Mene nukkumaan.
Isä? Äiti?
Hän ei nai tyttöä. - Olisi pitänyt arvata tämä.
Hän ei nai tyttöä! En suostu siihen!
Hän nai tytön. Hänen on pakko!
Ja sinä hyväksyt sen, Virginie. Tämä on yhtä lailla sinun syytäsi.
Minunko?
Hullaantumisesi tarttui minun tyttäreeni.
Hän nai tytön, ja olen iloinen siitä.
Isä voi vain toivoa tyttärelle miestä, jota hän kunnioittaa.
Hän on pelkkä lapsi.
Rakastatko häntä? - En.
Hän ei kiinnosta minua laisinkaan.
Suzanne-parka.
Suzanne on kuin isänsä, täydellinen pienoismalli.
Olet tuhonnut hänet. - Enhän, minä nain hänet.
Makasitko hänen kanssaan?
En.
Etkö maannut hänen kanssaan? - Ei tarvinnut koskea häneen.
Ihmiset vain luulivat niin. - En tunne sinua lainkaan.
Kyllä tunnet. - Tunnenko?
Suunnittelit sen. Sinä suunnittelit sen!
Tuhosit Larochen.
Nöyryytit Madeleinea.
Vain jotta saisit Suzannen.
Suzanne valitsi minut, koska olin ainoa jota hän ei saa.
Mietitkö yhtään, miten se loukkaisi minua?
Se ei liity sinuun mitenkään.
Miksi minuun sitten sattuu niin? - En tiedä.
Et edes kertonut siitä itse. Kuulin sen mieheltäni.
Luulet että annan aina anteeksi. - Minua ei estetä, Clotilde.
Otan hänet vaimokseni.
Olet sittenkin vain yksi heistä.
Jälleen yksi itsekäs ja julma mies.
Jälleen yksi varas.
Rakkaus ei sinulle riitä. Ei, sinun pitää päästä kuninkaaksi.
Ei.
Rakkaus ei riitä. Ei edes sinun.
Rakastin sinua kun sinulla ei ollut mitään.
En ymmärrä sinun ylpeyttäsi.
En ymmärrä. - Se johtuu siitä, ettet ole ollut köyhä.
On yritettävä raapia kokoon elantonsa.
En voi elää sillä tavalla.
Kuten isäni... työssä raataen.
Ja joka viikko hän on polvillaan -
rukoilemassa, että seuraava elämä olisi parempi.
Ei ole mitään seuraavaa elämää.
Liha mätänee maassa. Se mätänee.
Olen nähnyt miehen kuolevan.
Ja minä aion elää.
Se on niin selvää minulle.
Luulin että sinä ymmärtäisit.
Suomennos: Ilse Rönnberg Scandinavian Text Service 2012